Goldmark Károly Utca 1: Varnai Zseni Úgy Megnőttél
Goldmark Károly Utca 4
Járművek busz 39-es busz ellenkező irányú járata Kattintson a listában egy 39-es busz megállóra az ottani menetrend, illetve további információk megtekintéséhez. Az ellenkező járatirányt itt találhatja meg.
Városmajor utca, 21 1122 Budapest Telefon: +36 1 202 5651 Csillagászat, teleszkóp, Természetjárás, távcső, binokulár, Outdoor, Vadászat, céltávcső, Mikroszkóp Nyitvatartási idő: Mo-Fr 10:00-18:00; Sa 09:00-13:00
Felntt lettl kicsi Fiam... Várnai Zseni: Úgy megnttél, szinte félek Amikor még piciny voltál, olyan nagyon enyém voltál, engem ettél, engem ittál, rám nevettél, nekem ríttál. Mikor késbb nagyobb lettél, mindig messzebb, messzebb mentél, elször csak a kiskertbe, aztán a nagy-idegenbe. Ha itt vagy is, csak elnézel, akkor is nem engem érzel, nem anyádat, nem apádat, valami más csillagtájat. Úgy megnttél szinte félek, már a válladig sem érek, alig-alig hihetem már, hogy ölbéli bubám voltál. Én voltam-e óriási, vagy Te lehettél parányi? Sosem voltál nehéz nékem, nem éreztem gyöngeségem. Melletted most kicsiny lettem, ágaskodik hát a lelkem, nni akar, hogy elérjen, homlokodig, hogy felérjen. Varnai zseni úgy megnőttél. Siktár Éva: Felntt lettél, kicsi Fiam! Amikor Te megszülettél, ordítottál, majd nevettél, olyan voltál mint egy herceg, kicsi fiam, úgy szeretlek! Cseperedtél, fogtad kezem, azt kérdezted, mi lesz velem? Szerelmes is leszek talán? Mondd meg nékem, édesanyám! Rád talált a drága kislány, csókot lehelsz édes szirmán, nem fogod már az én kezem, helyedet nem otthon leled.
Várnai Zseni: Úgy Megnőttél, Szinte Félek - Vers
Úgy megnőttél, szinte félek Amikor még piciny voltál, olyan nagyon enyém voltál, engem ettél, engem ittál, rám nevettél, nekem ríttá l. Mikor később nagyobb lettél, mindig messzebb, messzebb mentél, először csak a kiskertbe, aztán a nagy-idegenbe. Ha itt vagy is, csak elnézel, akkor is nem engem érzel, nem anyádat, nem apádat, valami más csillagtájat. Úgy megnőttél szinte félek, már a válladig sem érek, alig-alig hihetem már, hogy ölbéli bubám voltál. Én voltam-e óriási, vagy Te lehettél parányi? Sosem voltál nehéz nékem, nem éreztem gyöngeségem. Várnai Zseni: Úgy megnőttél, szinte félek - vers. Melletted most kicsiny lettem, ágaskodik hát a lelkem, nőni akar, hogy elérjen, homlokodig, hogy felérjen. Húzol engem Te fölfelé, mint a napfény maga felé fát, virágot, lombos ágat - fölemeled az anyádat.
Az, ami volt, már elmúlt, már nem él, hol volt, hol nem volt, elvitte a szél, s a holnapom? Azt meg kell érni még, csillagmécsem ki tudja, meddig ég?! de most, de most e tündöklő sugár még rám ragyog, s ölel az illatár! Bár volna rá szavam vagy hangjegyem, hogy éreztessem, ahogy érezem ez illatot, e fényt, e nagy zenét, e tavaszi varázslat ihletét, mely mindig új és mindig ugyanaz: csodák csodája: létezés… tavasz! Öreg nő sóhajt Hirdetés